Lektion 59
Mosiah 12:18–14:12
Inledning
När kung Noa och hans präster frågade ut Abinadi, tillrättavisade profeten dem för att de inte undervisade om och höll buden. Kung Noa befallde sina präster att döda Abinadi, men Gud beskyddade Abinadi och gav honom kraft att framföra sitt budskap. Abinadi citerade Jesaja och vittnade om Jesus Kristus och hans försoning.
Lektionsförslag
Mosiah 12:18–13:26
Abinadi tillrättavisar kung Noa och hans präster för att de vägrar att hålla och undervisa om buden
Börja lektionen med att skriva följande påståenden på tavlan:
Jag VET vad det betyder att leva efter Jesu Kristi evangelium.
Jag LEVER EFTER Jesu Kristi evangelium.
Be eleverna fundera över i vilken mån de beskrivs av de här påståendena, på en skala från 1 till 10 (10 innebär att påståendet passar utmärkt in på dem).
-
Varför tror ni att det är viktigt att man ärligt kan göra båda påståendena?
Berätta för eleverna att allteftersom de diskuterar Abinadis ord lär de sig mer om vikten av att känna till och leva efter evangeliet. Påminn dem om att de i förra lektionen studerade skildringen av hur kung Noa och hans präster kastade Abinadi i fängelse därför att han hade profeterat mot dem (se Mosiah 12:1–17). Sammanfatta Mosiah 12:18–24 genom att berätta att Abinadi senare fördes inför kung Noa och hans präster. Prästerna frågade ut honom och försökte förvilla honom så att han skulle säga något som de kunde använda emot honom. En av dem bad honom att förklara ett skriftställe.
Be eleverna läsa Mosiah 12:25–30 tyst för sig själva och leta efter varför Abinadi tillrättavisade Noa och hans präster. Efter att eleverna berättat vad de hittat, frågar du:
-
Abinadi sade att Noa och hans präster hade förvrängt Herrens vägar (se Mosiah 12:26) eller med andra ord: förvanskat det som är heligt och vänt sig bort från det rätta levnadssättet. På vilka sätt förvrängde Noa och hans präster Herrens vägar?
För att hjälpa eleverna besvara frågan skulle du kunna framhålla att prästerna sade att frälsning kom genom Moses lag (se Mosiah 12:32). Men de höll inte de tio budorden, som ingick i den lagen, och de lärde inte folket att hålla buden (se Mosiah 11:1–15; 12:27–29, 37; 13:25–26).
Peka på påståendena som står på tavlan.
-
Hur bra tror ni varje påstående beskriver kung Noa och hans präster, på en skala från 1 till 10?
Be en elev läsa Mosiah 12:31–33 högt. Be klassen vara uppmärksam på och berätta vilken princip som Abinadi undervisade kung Noa och hans präster om. (Han lärde att om vi håller Guds bud blir vi frälsta.)
Läs följande exempel som äldste F. Melvin Hammond i de sjuttios kvorum berättade om. Uppmuntra eleverna att lyssna efter vikten av att både känna till och hålla buden.
”För många år sedan stod en återvänd missionär på ett sakramentsmöte och förkunnade djärvt att han, på grund av sina studier i skrifterna, visste att evangeliet var sant och att han skulle ge sitt liv för Herren och hans kyrka. Två veckor senare stod han framför sin biskop i en studentförsamling, förödmjukad och rädd, och bekände att han i ett svagt ögonblick hade förlorat sin dygd. På något sätt hade hans förkunnelse om hängivenhet mot Frälsaren glömts bort i passionens virvlar. Trots att han studerade Guds ord hade han inte sett sambandet mellan sina studier och ett dagligt, praktiskt, kristligt liv.
En vacker flicka arbetade sig igenom kraven för att få Unga kvinnors utmärkelse. Hon hade omsorgsfullt skrivit ner sina personliga mål i sin dagbok. Obeveklig skrev hon att hon bara skulle gå ut med värdiga unga män och träffa den där speciella personen som skulle ta henne till templet. När hon var arton år hade hon glömt sina mål och rymde med en pojke som inte var medlem i kyrkan. Många tårar fälldes bland dem som älskade henne mest – hennes föräldrar, lärare och vänner. Hon hade ramlat ner i det hemska tomrummet mellan lagens krav och verkligheten som ett sant lärjungeskap utgör” (”Ta bort tomrummet mellan information och tillämpning”, KUV:s satellitutbildningsmöte, aug. 2003, si.lds.org).
-
Varför räcker det inte att känna till buden för att bli frälst?
Visa bilden Abinadi inför kung Noa (62042 180;Evangeliebilder [2009], nr 75). Be eleverna beskriva vad som händer på bilden. (Kungen har gett befallning om att döda Abinadi. Herren beskyddar Abinadi.) För att hjälpa eleverna förstå den här skildringen skulle du kunna be tre elever att ställa sig upp och framföra den i lästeaterform. En av eleverna är berättaren. En annan elev läser kung Noas ord. Den tredje eleven läser Abinadis ord. Börja med att be berättaren och den elev som spelar kung Noa att läsa vardera rollen ur Mosiah 13:1–2. Be därefter den elev som spelar Abinadi att svara med att läsa Mosiah 13:3–4. Berättaren läser därefter Mosiah 13:5–6. Och eleven som spelar Abinadi avslutar med att läsa Mosiah 13:7–11.
Rikta elevernas uppmärksamhet på Mosiah 13:11.
-
Vad tror ni det innebär att buden står skrivna i våra hjärtan? (Hjälp eleverna förstå att för att buden ska kunna stå skrivna i våra hjärtan måste vi känna till och leva efter evangeliet.)
Framhåll att innan kung Noa befallde att man skulle döda Abinadi hade Abinadi börjat citera ett skriftställe som sannolikt inte var obekant för kungen och hans präster och som vittnade om deras ogudaktighet. Be eleverna läsa Mosiah 12:34–36 tyst för sig själva och se om skriftstället som Abinadi läste för kung Noa och hans präster verkar bekant. Hjälp dem förstå att Abinadi hade börjat citera de tio budorden.
Rita två stora, tomma stentavlor på tavlan. Be en elev skriva ett av de tio budorden på endera stentavlan. Be eleven ge kritan till en annan elev, som skriver ett annat av de tio budorden. Upprepa det här ända tills eleverna har skrivit alla bud de kommer ihåg. Be dem jämföra sina svar med Mosiah 12:34–36 och 13:12–24. Uppmuntra dem gärna att markera de tio budorden i dessa verser och i 2 Mosebok 20:3–17 (ett nyckelskriftställe).
Läs följande uttalande av president Gordon B. Hinckley:
”[De] tio budorden skrevs av Jehovas finger på stentavlor för Israels barns frälsning, trygghet och lycka, och för alla de generationer som skulle komma efter dem” (se ”En rapport om förvaltarskap”, Nordstjärnan, jan. 1992, s. 58).
Uppmuntra eleverna att var och en gå igenom de tio budorden och fundera över hur de själva håller dem.
Mosiah 13:27–14:12
Abinadi undervisar om att frälsning kommer genom Jesu Kristi försoning
Skriv följande på tavlan (gärna före lektionen). Be eleverna fundera över hur man skulle kunna avsluta meningen.
”Trots all vår lydnad och våra goda gärningar kan vi inte bli frälsta från döden eller följderna av våra personliga synder utan …”
Läs följande uttalande av äldste Dallin H. Oaks för eleverna:
”Trots all vår lydnad och våra goda gärningar kan vi inte bli frälsta från döden eller följderna av våra personliga synder utan den nåd som ges genom Jesu Kristi försoning. Det här klargör Mormons bok. Den lär att ’frälsning inte kommer enbart genom lagen’ (Mosiah 13:28). Med andra ord är frälsningen inte enbart en följd av att hålla buden … Även de som försöker lyda och tjäna Gud med hela sitt hjärta och med all kraft, sinne och styrka är ’onyttiga tjänare’ (Mosiah 2:21). Människan kan inte förvärva sin egen frälsning” (”Another Testament of Jesus Christ”, Ensign, mars 1994, s. 67).
Avsluta meningen på tavlan genom att skriva den nåd som ges genom Jesu Kristi försoning. Be flera elever turas om att läsa högt ur Mosiah 13:28, 32–35. Be klassen vara uppmärksam på ord och uttryck som relaterar till äldste Oaks uttalande. Be flera elever berätta vad de funnit. (I svaren kan ingå ”försoning”, ”Guds återlösning”, ”Messias ankomst” och löftet att ”Gud själv skulle komma ned bland människobarnen”.)
Förklara att Abinadis ord om ”lagen” i Mosiah 13:28 och 32 syftar på Moses lag, som innehöll rigorösa bud och bestämmelser och inbegrep offer, högtider och andra bruk. Lagen gavs för att hjälpa israeliterna att komma ihåg Gud och se fram emot Jesu Kristi försoning. Många israeliter förstod inte Jesu Kristi roll som deras Frälsare och trodde att de kunde bli frälsta bara de lydde Moses lag.
-
Abinadi vittnade om att ingen kan bli frälst utom genom Jesu Kristi försoning (se Mosiah 13:28, 32). Varför är det så viktigt att vi förstår den här sanningen?
Berätta att Abinadi citerade några av Jesajas profetior när han talade till kung Noa och hans präster. Be eleverna läsa Mosiah 14:3–12 tyst för sig själva. Be dem leta efter ord eller uttryck som beskriver vad Frälsaren har gjort för att åstadkomma deras frälsning.
Efter att eleverna studerat verserna i några minuter ber du dem berätta vad de hittat. Du skulle kunna skriva deras svar på tavlan. För att hjälpa dem tänka på de sorger och smärtor som Frälsaren bar för deras del och hjälpa dem tänka på hans lidande för deras synder, läser du följande för dem. Be dem avsluta dessa meningar i tankarna:
Jesus Kristus har burit mina sorger, som till exempel …
Jesus Kristus blev sargad och slagen för mina överträdelsers skull, som till exempel …
Fråga eleverna vad följande ord betyder för deras del: ”Genom hans sår är vi helade” (Mosiah 14:5). Du kan behöva förklara att ordet sår syftar dels på såren som Frälsaren fick på sin kropp när man gisslade (piskade) honom (se Joh. 19:1) men också mer allmänt på allt lidande han genomgick.
Efter att eleverna delgett sina tankar om de här orden vittnar du om att vi genom Frälsarens lidande och vår egen strävan att hålla buden, kan få frid och förlåtelse i det här livet och frälsning i den tillkommande världen (se L&F 59:23; Trosart 1:3). Uppmana eleverna att visa sin uppskattning och sin kärlek till Frälsaren genom att hålla buden.
Kommentarer och bakgrundsinformation
Mosiah 13:34. ”Gud själv skulle komma ned”
Ordet Gud syftar i allmänhet på vår himmelske Fader, men i Mosiah 13:34 syftar det på Jesus Kristus. De heliga på Gamla testamentets tid kände honom som Jehova och som Abrahams, Isaks och Jakobs Gud. Äldste James E. Talmage i de tolv apostlarnas kvorum sade att skrifterna hjälper oss förstå Jesu Kristi gudomlighet och hans roll som en Gud:
”Vi har stöd i skrifterna för påståendet, att Jesus Kristus var och är Gud, Skaparen, den Gud som uppenbarade sig för Adam, Enok och alla patriarker och profeter före floden ned till Noa; Abrahams, Isaks och Jakobs Gud; Israels Gud, när Israel var ett förenat folk, och Efraims och Judas Gud efter hebréernationens splittring; den Gud som gjorde sig känd för profeterna från Moses till Malaki; det Gamla testamentets Gud och nephiternas Gud. Vi påstår med bestämdhet, att Jesus Kristus var och är Jehova, den Evige” (Jesus Kristus, s. 32).
Mosiah 13:27–35. Moses lag och Jesus Kristus
Äldste Jeffrey R. Holland i de tolv apostlarnas kvorum undervisade om sambandet mellan Moses lag och Jesu Kristi evangelium:
”Den nutida läsaren bör inte betrakta den mosaiska lagen – i forna dagar eller i modern tid – som en samling omständliga religiösa riter som iakttogs slaviskt (och ibland militant) av ett styvnackat folk som inte tog emot Kristus och hans evangelium. Detta historiska förbund, som gavs av Gud själv och vilket som en väg till rättfärdighet bara överträffas av evangeliets fullhet, bör snarare betraktas som den ojämförliga samling av symboler, skuggbilder och avbilder i fråga om Jesus Kristus som det är. Av det skälet var Moses lag en gång i tiden (och är det fortfarande i dess innersta väsen och renhet) en vägvisare till andlighet, en port till Kristus, en stig som bestod i sträng efterlevnad av buden och som via pliktens och anständighetens lagar förde till högre helighetslagar på vägen mot odödlighet och evigt liv. …
Det är ytterst viktigt att förstå att Moses lag byggde på Jesu Kristi evangelium och därför innehöll många grundläggande delar av evangeliet, vilket hade funnits före moselagen. Den var aldrig avsedd att vara någonting åtskilt från, och absolut inte någonting som stod i motsättning till, Jesu Kristi evangelium … Syftet med den var aldrig att den skulle vara annorlunda än den högre lagen. Syftet med den var aldrig att den skulle vara annorlunda än den högre lagen. Båda var avsedda att föra människor till Kristus” (Christ and the New Covenant: The Messianic Message of the Book of Mormon [1997], s. 136–137, 147; se också 2 Ne. 11:4; Mosiah 16:14–15).
Mosiah 14:5. Helande genom försoningen
Äldste M. Russell Ballard i de tolv apostlarnas kvorum vittnade om den läkedom vi kan få tack vare Frälsarens lidande under försoningsoffret.
”Vilken frid, vilken tröst, ligger inte i denna stora gåva som vi får genom Jesu Kristi ömma nåd, mänsklighetens Frälsare och Återlösare. …
Trots att hans liv var rent och utan synd betalade han det slutgiltiga priset för synder – dina, mina och alla andras som har levt på jorden. Hans mentala, känslomässiga och andliga ångest var så stor att den fick honom att blöda ur varje por (se Luk. 22:44; L&F 19:18). Ändå led Jesus villigt så att vi alla kan bli renade – genom vår tro på honom, omvändelse från våra synder, dop genom rätt prästadömsmyndighet, genom att ta emot den Helige Andens renande gåva genom konfirmation samt genom att ta emot alla andra nödvändiga förrättningar. Utan Herrens försoning skulle ingen av dessa välsignelser vara tillgänglig för oss, och vi skulle inte kunna bli värdiga eller förberedda att återvända för att bo i Guds närhet” (se ”Försoningen och en själs värde”, Liahona, maj 2004, s. 84–85).