19. poglavje
Govor na gori
Nekega dne je Jezus na pobočju gore ob Galilejskem jezeru učence učil evangelij.
Govoril jim je, kako naj živijo, da bodo srečni in da bodo ponovno živeli z nebeškim Očetom. To, kar je učil njih, lahko osreči tudi nas.
Jezus je rekel, naj bomo blagi, potrpežljivi in pripravljeni ubogati nebeškega Očeta.
Po svojih najboljših močeh bi si morali prizadevati za pravičnost.
Odpustiti bi morali ljudem, ki nas prizadenejo oziroma se zaradi njih počutimo slabo. Če bomo mi odpustili njim, bo nebeški Oče odpustil nam.
Biti bi morali mirovniki, imeti radi druge in vsem pomagati, da se bodo imeli med seboj radi.
Naj nas ne bo strah ljudem spregovoriti o evangeliju oziroma jim pokazati, da imamo radi nebeškega Očeta. Ko nas bodo drugi ljudje videli delati dobro, bodo tudi sami verjeli v Boga.
Vedno izpolnjujmo svoje obljube.
In prav kakor bi mi želeli, da bi bili drugi prijazni z nami, bodimo mi prijazni z drugimi.
Jezus je rekel, da bomo srečni, če bomo to delali, da nas bo nebeški Oče blagoslovil in ponovno bomo živeli z njim.